PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
10. DÍL
- Ne, mluv radši se mnou. - O čem?
Proč bych tě měl poslouchat, když se mi vyhýbáš?
- Jsem snad neviditelný? - Mohla bych se ptát na to samé.
Říkala jsem, že je konec.
Neposlouchal jsi mě ani jednou,
tak na mě nekřič.
Nemáš právo.
Ať udělám cokoli a potkám kohokoli,
nemáš právo mě soudit.
Tak proč ses sešla s mým otcem?
Abych mu řekla, že je konec.
Že jsme jako pár selhali.
A tenhle kretén je tvoje výhra?
Pleteš si soucit s láskou.
Pozor na pusu.
Či-ho, ne!
Říkal jsem, že už ti to neprojde.
- Chceš se rvát? - Ne.
- Pojď sem. - Či-ho, prosím, pusť!
Přestaň.
- Ne. - Pusť mě.
- Tak pojď. - Dost.
- No tak. Ukaž se. - Či-ho...
- Na co čekáš? - Hej!
Co?
- Počkej na mě v autě. - Pojď sem.
Hej, nech mě.
Čong-in.
Čong-in!
Vrať se sem!
Radši mluv se mnou. To na mě jsi naštvaný.
- Pusť mě. - Třeba příště, jo?
Pokoušíš své štěstí.
Čong-in z toho vynech.
Drž se zpátky.
- Ne! - Nech mě!
- Promluvte si, jo? - Pojď sem.
Pusť mě.
Měsíc po tom, co se Eun-u narodil,
jeho matka zmizela.
Rozzuřilo mě to.
Když jsem ji hledal,
slíbil jsem si, že na ni vlítnu.
Myslel jsem jen na to.
Časem mě přemohly obavy.
„Co když se nevrátí?
Jak Eun-u vychovám sám?
Mám ho dát k adopci?“
Klesl jsem tak hluboko,
protože jsem si říkal,
jak zoufalý jsem.
Až po čase mi došlo,
že taky měla svoje důvody.
Asi toho na ni bylo tolik, že jsem to nemohl chápat.
A nechápal jsem ji,
ale to, že jsem si to přiznal,
mě uklidnilo.
Když jsem říkal, že bychom si měli dát na čas,
nebyl jsem velkorysý,
ani ten nejhodnější na světě.
Ale Gi-seok potřebuje čas, aby to strávil.
Jestli budeme chápaví a ohleduplní je každému jedno.
Pro ostatní jsem ta, co chodí se dvěma muži,
a ty jsi ten, co balí zadanou holku.
Proč by nás tak měli vidět?
To nechci.
To bych s tebou radši nebyla.
Neumím se tvářit klidně,
když uvnitř zuřím.
Stejně jako se nedržíš zpátky, když přijde na Eun-u,
já nemůžu jen nečinně sedět, když ostatní
pošlapávají má rozhodnutí a mé city.
Raději bych se tomu postavila,
než se situaci vyhýbala.
Proč jsi mě předtím zastavila?
Styděla jsem se.
Dva muži se perou o jednu ženu.
Kolemjdoucí si mohli myslet, že jsem nějaká princezna,
nebo dědička bohatého ředitele.
Vypadalo to směšně.
Musíš zítra do práce?
Ne.
Co je?
Jak ses měla?
Proto tu nejsi. Co chceš?
No tak.
Prosím tě. To tys říkal, že se musíš učit.
Udělal jsi tu zkoušku?
Co máš v té ruce?
To je diplom za zkoušku?
Ne.
Neříkej, že jsi mi koupil kytky.
Viděl jsem je po cestě.
Kolik stály?
- No, 5 000 wonů. - Takže stály 2 000 wonů.
- Vlastně 3 000 wonů. - Nemusíš se učit?
Dneska jsem se učil dost. Byl jsem doteď ve škole,
i když tam nebyly žádné lekce.
Tak to máš asi dobrý.
Tak co tady děláš?
- Říkals, že se ti pletu do cesty. - Kdy?
Celý jsem to přehnal a teď mi to je líto.
Chtěl jsem to vyjasnit.
- Máš nějaké peníze? - Co? Peníze?
Mám. Zbyly mi po tom, co jsem koupil
- ty květiny. - Nech si je.
Pojď nahoru na čaj.
Nemůžu!
Jak bych mohl po tom, co se stalo minule?
Radši ne.
Jasně.
Vím o lékárníkovi.
Díky. Počkej, tohle je moc.
To je na tu kytku.
Aha, jasně.
- Na. - Díky.
Takže...
Kde je tvoje sestra?
S lékárníkem.
Měl by se za svého syna stydět?
Proč skrýval pravdu?
Víš, že to není nutný.
Jasně, já vím. Ale je to jeho soukromí,
ne něco, o čem bychom měli žvanit.
Proč se tak bráníš?
- Nenadávala jsem ti. - To jsem neřekl.
Či-ho a...
A co?
Je pro tvou sestru dobré s ním být?
Lásku nemůžeš ovládat.
Žil jsi tu odmalička?
Ano, od základky.
Aha. Musel jsi být čistotný kluk.
To bych byl, i kdyby rodiče neměli čistírnu.
Máma má ráda vše čisté a uklizené.
Aha.
Po kom jsi?
Dobré vlastnosti mám po obou rodičích,
ale ty ostatní jsem získal sám.
Jsi tak hodný syn.
Těžko. Způsobil jsem jim tolik potíží.
- Můžeme si sednout? - Jasně. Prosím.
Přijde mi to tu zvláštně povědomé.
Taky se mi vrací vzpomínky.
Protože to tu znáš.
V lékárně taky?
Tys mi vlastně nikdy nepřišel jako cizinec.
První den jsi byla opilá.
Nekaž to.
Pro mě to bylo naopak.
Fascinovalo mě, jak jsi nevinná.
A teď už nejsem?
Tahle tvoje stránka je pryč.
Mám tu někde rozpustnou kávu.
Líbí se mi tu atmosféra.
Ještě kdybych měla drink.
Dáš si?
Máš tu pití?
Asi jo.
Počkej.
Co jsem udělal špatně?
Když jsme spolu chodili,
dělal jsem všechno správně.
Ježíš.
Tak jo, byl jsem v pár nočních klubech
a dal si pár drinků
s nějakými holkami, když jsme byli s kámoši venku.
Ale kdo to nikdy neudělal?
Že? Tys to taky dělal.
Co na tom teď záleží?
Tak proč se to sakra děje?
Jak to, že si vybrala Či-ha?
Dala mu přednost přede mnou.
Je to Ju Či-ho.
Porazil mě Či-ho. Děláš si srandu?
To jsem takový zoufalec?
V čem je Či-ho lepší, než já?
Sakra.
Proč ze všech lidí Ju Či-ho?
Ty kreténe.
Copak nemám pravdu?
Nic jsem neřekl.
Ten parchant...
Je to nicka, víš.
Tak jo, dobře.
Je to nicka.
Ve srovnání se mnou je nula.
Jo, chápu to.
- Sakra. - Musím chcát.
Haló?
Co ode mě chceš?
Jak to myslíš?
Co doopravdy chceš?
Proč jsi neřekl, co ti Čong-in řekla?
Proč?
Řekla, že si mě nevezme.
Proč jsi mi to neřekl?
Jsi opilý.
Když jsi nám dal poprvé požehnání,
dokonce mě to dojalo.
Nevěděl jsem, co ti řekla,
ale byl jsem šťastný.
Jak jsi ze mě mohl udělat takového blázna?
Zesměšnil jsi mě.
Jsi opilý, běž domů.
Měl jsi mi říct pravdu.
Radši než mi dávat náznaky,
měls mi říct, co se stalo.
Gi-seoku.
Opravdu potřebuješ od svého táty slyšet,
že si tě tvoje holka nechce vzít?
Vždycky ses za mě styděl, že jo?
Já vím.
Nikdy jsi se mnou nebyl spokojený.
To vím taky.
Jsem po mámě...
a ty ve mně vidíš zbabělce.
Myslíš, že jsem jen blázen.
To vím už dávno.
Otče,
myslíš si to jen proto, že mě dost neznáš.
Nedívají se na mě shora, víš.
Ostatní lidé
ke mně vzhlíží.
Nejsem tak špatný.
To zní určitě taky uboze.
Jistě. Ne, že bys někdy...
Vždycky všechno překroutíš a zakryješ sarkasmem.
Proto jsem řekl, že je Čong-in dospělejší než ty.
Nejsi dost rozvážný na to, aby sis někoho vzal.
Ale já to udělám.
Jen počkej.
Vezmu si ji, ať se stane cokoli.
Ať se nám do cesty dostane kdokoli nebo cokoli,
vezmu si Čong-in za ženu.
Čae-in mi řekla,
že bych měla být sobecká.
Řekla, že na ničem jiném nesejde, když chráním své city.
Nejdřív mě napadlo, že mě chtěla utěšit,
ale není to tak.
Mělo by to tak být.
Proto už se necítím provinile.
Nezlobí se na mě kvůli načasování.
Je ponížený, že to je kvůli mně.
Byla bych zklamaná, kdyby ses ho bál.
Jak bych mohl, když mi kryješ záda?
Jsi chytrý, co?
Řeknu ti to jen jednou,
tak si to pamatuj.
Když s tebou nebudu spokojená,
řeknu ti to okamžitě.
Možná ti moje výbuchy vzteku budou připadat iracionální
a můžu na tebe být i drsná.
Ale když to udělám,
nemysli, že tebou pohrdám.
Nesnaž se chovat opatrně.
Jinak tě vyhodím na ulici.
Neřekla jsem to, abych tě potěšila.
Je to důležité,
tak to nezapomeň.
Dobře?
Jak se z toho snažíš vykroutit.
Dals mi pusu, jen abys prošel testerem alkoholu.
PRÁDELNA PJONGČANGSA
Proč jsi to nebral?
Co?
Co se děje?
Já...
Božínku!
Co děláš?
Co se děje?
Vydrž.
PRÁDELNA PJONGČANGSA
Bože.
Proč chodit do knihovny, když budeš furt na telefonu?
Zavolala jsi mě sem.
K čemu ti je drahé vzdělání v zahraničí,
když je vlastně nepoužitelné?
Něco si najdu, neboj se.
Myslím, že si o sobě moc myslíš.
No, co už,
ale kdo je ten, co s ním Čong-in chodí?
- Jak to mám vědět? - No tak.
Moc ho neznám.
Tak mi řekni, co víš.
Čong-in tady pracuje, proč se nezeptáš jí?
Řekni mi to, než se do toho pustí tvůj táta.
Jak jí mám pomoct, když to nevím?
Myslíš, že to nechá být?
Vidělas, co se stalo.
Tvůj táta byl tak naštvaný, že ti zapomněl vynadat.
Kdo je to?
Řekni mi to!
- Je to lékárník. - Cože?
Jsou taky stejně staří.
Nic víc nevím.
- Tak... - Mám hlad. Pojďme někam.
Počkej, vydrž. Hej!
Čae-in!
Kdy si mám vyzvednout oblečení?
Proč je Čong-in taková? Jsem úplně zmatená.
Neříká nic jiného,
než to, že ho má ráda.
I ty myslíš, že se něco děje, že?
- Je mi to fuk. - Proč...
Nech ji být.
Čong-in vždycky ví, co dělá.
Jistě, já vím.
I tak nemám ráda, když mi něco tají,
proto je to tak divné.
Nemůžeš z ní vyloudit nějaké informace?
Zjisti, co se děje.
Neschválíš ho, když nebude na tvé úrovni?
Když budu muset, tak ne.
Ne táta, ale ty?
Nemůžu své dceři dovolit špatnou volbu.
Jak to myslíš?
Proč na mě zíráš?
Jsi tak vnímavá, to je pro mě novinka.
Takhle tě neznám.
Ne, že bych něco řekla.
Jen jsem zvědavá.
Přesně tak. Vím, že taková nejsi.
Nedostaneš vynadáno, když na to máma přijde?
To zvládnu.
Můj táta je problém.
Má horkou hlavu.
Mlátí tě někdy?
Ne, to ne.
Ale kdo ví,
jestli se to nezmění?
Myslíš, že by zmlátil toho kluka?
Bojíš se o sebe, ne o Či-ha, že?
Hele, to je jen...
Dost předbíháš.
Tak jo. Když to říkáš.
Polib mě a umřeš.
Kdo ještě chce oběd? Stačí pět?
- Když to nebude stačit, podělíme se. - Dobře.
To bude vše. Bez pití.
Tři sendviče se steakem a dva s bulgogi.
A salát. Všechno s sebou, že?
- Ano. - Ano.
- Skvěle. Díky. - Počkejte tamhle.
Jednou havajské mořské plody a jednou klasické, prosím.
Už nemáš u Gi-seokova jména srdíčko.
Na.
Co je to?
Dal mi to Eun-u.
Eun-u? Kdo je to?
Syn Či-ha?
Hele, pak ty knížky s dinosaury...
Jasně. Začínám být záludná.
Tvůj synovec? Prosím tě.
- Haló? - Dlouho jsme se neslyšeli.
Jé, ahoj.
Jsi překvapená, že ti volám?
Věděla jsem, že se mi ozveš.
Za chvíli začíná natáčení, takže nemám moc času.
Co ode mě potřebuješ?
No...
Radši bych o tom nemluvil po telefonu.
Chtěl bych se setkat.
No, můžu kdykoli.
- Mám plány, tak bych měla jít. - Dobře, ahoj.
Slečno Wangová! Půjdu.
- Dobře, ahoj. - Ahoj zítra!
- Dobře. - Ahoj.
ONLINE BANKOVNICTVÍ PRO VŠECHNY FINANČNÍ ZÁLEŽITOSTI
ZADEJTE HESLO
Půjčuješ někomu peníze?
Ne, je to pro mého tátu.
Na co?
Něco jsem mu ukradl.
Co za 300 000 wonů jsi ukradl?
Chlast.
Neříkals, že pije jen sodžu?
- Aby to neřekl mámě. - Vůbec to nechápu.
Navíc, nikomu bych peníze nepůjčila, ani blízkému příteli.
Kdy jsem to udělal já?
Vím, že jsi půjčoval peníze
a hodněkrát se ti to nevrátilo.
Proto nemám ráda tvoje kamarády...
LÉKÁRNA WOORI
Ahoj.
Ach, opatrně.
Chci říct,
není to, jako bych ti Čong-in dohodil za jeho zády.
Ale proč je ke mně poslední dobou tak zlý?
Štve mě to.
Snaž se být chápavý.
Takže ty s ní teď chodíš?
Kámo.
Začínáš mě děsit.
Jsi fakt můj kámoš, Či-ho?
Ber to, jako že to děláš pro mě,
a snášej ho, prosím.
Ano, chápu to.
Ale dělá to i před lidmi v práci.
Proto mě to ničí.
Bude to víc stresující.
Zkus s ním mít trpělivost.
Ježíš, co to má být? Arogance vítěze?
Proč o něj máš strach?
Nemám. Jen chápu, jak se asi cítí.
Je to to: „Miluj svého nepřítele“?
Mohl by to vnímat,
jako že se chlubíš.
Na tohle nemám vliv.
Jsi podivín.
- Jsem v pohodě. - Bože, jez pomalu.
Děkuju.
Vaše cappuccino je připravené!
Čong-in to dělá taky.
Co?
Zníš přesně jako ona.
Jsme sestry, tak si asi budeme podobné.
Jasně.
Chtěl jsi mě vidět kvůli Si-hunovi, že?
Tady je vaše objednávka.
Vím o té půjčce.
No, to...
Nemůžu mu nijak pomoct
a vysvětlil jsem mu to.
Tak proč jsi mě chtěl vidět?
Kvůli Čong-in?
Ano.
Neznám detaily,
ale tuším, co se děje.
Myslím,
že o tom nemluvíš s tou pravou.
Čong-in a já jsme si velmi blízké,
ale nestrkám nos do jejích záležitostí.
To by taky ani nechtěla.
Je to jedna z věcí, na které je Čong-in citlivá,
takže to chápu.
Ale o tom, co se děje...
Je to něco, co nemůžu nechat být.
Vím, že ti věří a že na tebe dá nejvíc,
tak jsem s tebou chtěl mluvit tváří v tvář.
Vaše ledové americano je připravené.
Mezi námi...
to teď dost skřípe.
Věříš,
že se to dá napravit?
Přijde ti to nemožné?
Tohle jsi mi chtěl říct?
Přišel jsi pro radu o tom, jak spravit svůj vztah?
Neměl bys na to přijít sám?
Páni, tohle je...
Někoho má ráda.
Jiného.
Nechceš, abych to zastavila, že?
Vědělas o tom?
Musí tě to bolet.
Ale víš,
i když se zapojím, nic se nejspíš nezmění.
A jako její sestra,
bych měla respektovat její rozhodnutí.
Co když je to svobodný otec?
Ten, co s ním chodí, má syna.
Je to svobodný otec.
Náprava našeho vztahu počká.
Musíme jí zabránit, aby se s ním zapletla.
Zbláznila se. Nemůžu ji nechat být.
SEO-IN
Dneska jsem potkala Gi-seoka. Můžeš sem přijít?
No jasně.
- Opravdu? - Ano.
Musím za Seo-in.
- Proč? - Dobře se najezte.
Měj se.
Já nevím.
Nejdřív to bylo nepředstavitelné.
Ať bych se s Gi-seokem rozešla, nebo ne,
ani jsem nesnila o tom, něco si s ním začít.
Ale...
Uvědomila jsem si,
že ho vyhledávám.
I když mě...
od sebe odháněl,
přilnula jsem k němu více.
Ano, můžeš k němu něco cítit.
Tomu rozumím, ale...
Je tu Eun-u.
To je jméno jeho syna.
Aha.
Možná se tak cítím,
protože ho mám ráda.
Nebo to je kvůli mé náklonnosti k dětem.
To ještě nevím.
Ať je to cokoli,
zbožňuju...
Eun-u.
Ani nevím, kdy to začalo.
Došlo mi, že ho mám moc ráda.
Omlouvám se.
Promiň, že jsem ti to neřekla dřív...
a taky že jsi měla starosti.
Opravdu mě to mrzí.
Seo-in.
Já to zvládnu.
Dobře?
Nezlobím se.
Stydím se.
Jsem těhotná.
Chtěla jsem si to nechat vzít.
Je to kruté, já vím.
A...
Napadlo mě i...
že to nevinné děťátko je trest.
Ale jak bys mohla...
Budeš...
skvělá máma.
Zvládneš to.
Musíš.
Dobře.
Bože.
- To je moje sestra. - Jé, ahoj.
Ráda tě poznávám, Či-ho.
Díky. Nápodobně.
A...
Omlouvám se.
Budu dělat, že jsem to neslyšela.
Děkuju.
Mimochodem, proč jsi tady?
No, já jenom...
- Chtěl jsi vidět moderátorku zpráv? - Hej.
Tak co myslíš?
Je hezčí než já?
Tak mě napadá, žes nikdy neřekl, že jsem hezká.
Vážně? Čong-in je hezká.
Já vím. Proto ji mám rád.
- Řekls, že mě miluješ. - Ano.
Lituju, že jsem to Seo-in neřekla dříve.
Bál jsem se, když jsem čekal.
Říkala jsem, ať na mě nečekáš.
Bylo to kvůli mně, tak by bylo nezodpovědné odjet.
Povídat fakt umíš.
Pro tebe bych se nechal i zbít.
Kdo by mě bil? A myslíš, že bych se nechala?
Nesuď knihu podle obalu. Jsem dost silná.
Dobře, dám si pozor.
Myslím to vážně.
Ochráním tě.
Jsem dojat, jen to slyším,
tak se nesnaž vše zvládat sama.
Jak bych mohl jen nečinně přihlížet?
Říkalas, ať nejsem padavka.
Takže na mou radu dáš.
Nechci se nechat zbít.
Chovej se slušně, Či-ho.
Budu, Čong-in.
Tak co?
Jsem hezká, nebo ne?
Už je pozdě. Pojďme.
No tohle.
- A ty pořád čekáš kompliment? - Co? No tak.
Takže nejsem hezká? Nemyslíš si to?
Měli bychom jet.
Ty to neřekneš? No dobře.
Nečekala jsem, že by se Gi-seok tak snížil.
Je stejná nula jako Si-hun.
Proč to neřekl mámě nebo tátovi?
Měla bych jít zítra o 30 minut dřív na valnou hromadu.
Neměla bys to nechat být.
Řekni mu, ať toho nechá.
To je to, co chce.
Vždycky jsem se naštvala a sešla se s ním
a vrátili jsme se k sobě.
Myslí, že se to stane zas.
Určitě je zmatený, že jsem mu nezavolala.
Je fuk, jestli to je jeho strategie, ty to jen necháš být?
Seo-in
i Či-ho myslí, že bych ho neměla provokovat.
- Tak co? Čekat, až se vzdá? - Nevzdá se jen tak.
Půjde za mámou i tátou?
Měla bych to předtím mámě i tátovi říct.
Čong-in.
Oni tě zabijou.
Jsem připravená i na nejhorší.
- Budeš v pohodě? - Ano.
Vrať se dovnitř.
- Hele, zavolám ti taxi. - Ne, dobrý.
- Dovol mi to. - V pohodě.
Půjdu. Ahoj.
- Není moderátorka? - Ano, pane. Je.
Co je to za místo? Je to bar?
Ano, pane. Chodí tam muzikanti.
ŘEDITEL I TAE-HAK
- Haló? - Pojďme na oběd.
- No, já... - Máte už jiné plány?
- Ano, omlouvám se. - Nemusíte. Tak dobře.
- Berte to před jídlem. - Dobře, hezký den.
- I vám. Nashle. - Díky. Nashle.
Celý den jsem na nohou.
Musíš být unavená.
A nevím proč, ale je teď víc zákazníků.
Teď, když jde Či-ho za svým štěstím,
musím víc pracovat.
Co je to za logiku?
- Pošli tohle s objednávkou. - Jasně.
Mám z tebe radost.
Hele, nikomu na tobě nezáleží tak, jako mně.
To je fakt. Na každém obědě říká:
„Či-ho si zaslouží být šťastný.
Doufám, že na něj čeká jen dobré.“ Tolik se o tebe bojí.
Samé povídačky.
Tak kdy přijde Čong-in?
- Proč se ptáš? - Chci ji vidět.
Možná jindy.
No tak! Řekni jí, ať přijde dnes.
Kvůli tomu, cos jí řekla, si myslí, že mám spoustu tajností.
Ty jsi fakt ten nejhorší.
- Proč? - Můžu o tom mluvit pořád.
Jsi tak poslušný syn. Od těch problémů s penězi po tvé bývalé...
Hye-čong, prosím.
- Tak kdy ji uvidím? - Co?
Tak Či-ho chce, abych se seznámila s jeho kolegyní.
Začínáš poznávat jeho kamarády.
Měla bys jít se mnou.
Já? Proč?
Má s sebou podporu.
To mě v tom necháš?
Hele, nikdy jsem neřekla, že tě v tom podporuju.
Musím přesvědčit své rodiče. Nestresuj mě i ty.
Proč zapomínáš na rodiče Či-ha?
Nevíš, jestli se jim budeš líbit.
Alespoň nebudou dělat, že neexistuješ, tak jako Gi-seokovi rodiče.
Chovali se ke mně tak hrozně.
Či-ho to bude mít o dost těžší, že?
O to se zatím neboj. Jen tě to vyčerpá.
Takže mi pomůžeš, viď?
Nejdřív pomůžu Ha-rin.
Hej, to budeš fakt taková?
Zvládnu to sama.
Tak jsi o tom neměla fňukat.
Jong-ču měla taky přijít.
Nikdy jsem nedělala v knižním klubu
a jsem nervózní, protože jsou to děti.
Děti prý poznají, jestli jsi dobrý člověk, nebo ne.
Když sestra vychovávala své děti,
zjistila, že jsou opravdu tvým zrcadlem.
Říkala, že děti nikdy neoblbneš.
Nechtějí, abys je nesnášela,
tak nic neřeknou, ani když tě nemají rády.
A umí předstírat, že tě mají rády, i když nemají.
Ano, jistě.
Proč jsi najednou tak vážná?
Co? Nic to není.
- Bavil ses? - Ano.
Eun-u, je tady moc prachu.
Vezmi dědečkův telefon a jdi domů.
- Hned za tebou půjdu. - Dobře.
Máme tolik masek. Proč je nepoužíváš?
Měl bys je používat.
Proč je to zaseklé?
Dal jsem si jen panáčka.
To byl ten panák velký jako miska?
Co?
Kdy jsem toho vypil tolik?
Proboha, ty mě ničíš.
Bože.
Hodně štěstí.
Pane Kwone, tady.
Tohle jsme vynechali. Projděte...
Slyšel jsem.
Manažer týmu je chce projít hned zítra ráno.
- Teď mi rozkazuješ? - Ne, to ne.
Omlouvám se.
Ahoj, Gi-seoku.
Ahoj, můžeš mluvit?
Jo, pár minut mám.
Dobře. Přemýšlel jsem, jak máš dneska čas.
Proč se ptáš?
Už jsem tě dlouho neviděl
a taky se potřebuju pobavit o té půjčce.
No, dneska to...
Jestli nemáš čas, můžeme jindy.
Je to kvůli Čong-in?
Prosím?
Potkal jsem se s otcem. Bojí se o tebe.
Proč?
O tvou svatbu, samozřejmě.
Asi bych s ním měl brzo promluvit.
Dobrý den.
- To byl pozdní oběd. - Ano.
Pan Kwon už to zaplatil.
Prosím?
Odešel chvíli po tom, co jste přišel.
Proboha.
No páni.
KANCELÁŘ ŘEDITELE
Jdete za mnou?
Ano, prý jste mi zaplatil oběd.
Viděl jsem, že tam jdete sám, i když jste říkal, že máte plány,
tak mě napadlo, že se na mě možná zlobíte
a v tichosti jsem odešel.
Moje plány se nečekaně zrušily.
Měl jste mi zavolat, i kdyby to bylo na poslední chvíli.
Myslím, že vaše dcera má někoho nového.
Měl jsem tušení, ale asi to bude pravda.
Ne, o tom nic nevím.
Kdo vám tohle vykládal?
Vy o tom nevíte?
Co bych měl vědět?
Říkáte to jen proto, že nevíte, jaká moje dcera je.
Je opravdu poctivý člověk,
tohle by nikdy neudělala.
Mimochodem, co přesně jste slyšel?
Jen na základě okolností.
Vaše dcera si nechce vzít Gi-seoka.
Věděl jste to?
No, to jenom říká.
Spousta mladých dneska manželství nevěří.
Asi proto vám to řekla.
Gi-seok určitě taky není nadšený ze všeho.
Už to není jako za našich časů.
To sám vždycky říkáte. Božínku.
Takže určitě nechodí s nikým jiným?
Ano, určitě.
Říkám vám. To by nikdy neudělala.
Vypadáš jako na pohovoru do práce.
Ne, jsem úplně v klidu.
- Či-ho je... - Co? Cos chtěla říct?
Ještě jsem nic neřekla.
Co je s ním?
Jeho specialita je dělat věci, co holky nesnáší.
Třeba půjčuje peníze kamarádům.
Jsou to jeho kamarádi, to chápu.
Problém je, že ho nezajímá, jestli je dostane zpátky.
- Z toho bych šílela. - Jong-ču, poslouchej.
Co ještě?
Ať je to kámoš, bývalý spolužák, něčí kamarád.
Platí vždycky za všechny.
- Vždycky ne. - Ticho.
A k holkám se chová jak Santa Klaus.
O čem to mluvíš?
Kupuješ jim dárky k narozeninám a Vánocům, kdykoli to zmíní.
Bože. Prostě to zabal, Čong-in.
Ne, ona přehání, protože je nalitá.
Mám jim teda zavolat?
Co? Komu?
Vůbec mi nepomáháš.
Čong-in, víš, co ti chci říct, že?
Ano, vím. Neboj.
Vycvičit ho bude hračka.
Líbíš se mi.
- Ty někam jdeš? - Potřebuju na vzduch.
Co se děje? Bolí tě břicho nebo něco?
- Mám jít s tebou? - Nemusíš.
Dobrý den!
- Ale ne. Naliju ti. - Dobře.
Děkuju.
Takže? Jak jdou ty hovory
o svatbě?
No, nic moc.
Jak to, že vy dva nejste nikdy vášniví?
Mimochodem, kolik peněz potřebuješ?
No, je těžké získat půjčku,
ale zjistil jsem, jak ti můžu pomoct.
Vaše objednávka.
Nějaké peníze asi máš.
Ne, tím to není.
Říkal jsem si, že bych ti mohl trochu pomoct.
- Dej si. - Díky.
- Vaří tu dobře. Jez. - Tak jo.
Neurazil jsem tě nějak?
Nepotřebuju peníze. Ani tu půjčku.
Aha. Takže je všechno připravené?
Když si půjčím, žena se se mnou rozvede.
Když máš ženu, musíš ji poslouchat.
I tak díky za pomoc.
Už tě nebudu otravovat.
Bože, to neříkej.
Udělala ještě něco horšího.
- Ty jsi tak upovídaná. - Ticho.
Když jsem měla teplotu 40 stupňů, protože jsem byla nemocná,
Čong-in se na počítači dívala na film
a pila vedle mě pivo,
ani nemrkla.
Ježíš, to je fakt nepřijatelné.
Čong-in asi není úplně ten láskyplný typ.
- Přesně! - Není láskyplná. To rozhodně ne.
Takže co? Nemáš mě už rád?
- Mám, i přes to. - I když nejsem láskyplná?
Nevadí mi to, protože já jsem.
Dveře se otevírají.
Ahoj.
Dveře se zavírají.
Výtah jede nahoru.
Dveře se zavírají.
Vidíš? Říkal jsem ti to.
Gi-seok se setkává s mým tátou?
Či-ho, to zvládnu.
Jak dlouho se mám za tebe schovávat?
Nebude to vždycky podle Gi-seoka.
Být chápavý a trpělivý nefunguje.
Chce mě dostat.
Ani Gi-seok ani tvůj otec to jen tak nevzdají.
Gi-seok nebude mlčet.
Myslím, že byste nám měl vybrat datum.
Říká se: „Kuj železo, dokud je žhavé.“
Vyberme datum jejich svatby.
Vypadá to, že už to víš.
Nedělej svoje závěry.
Nikdy se Či-hovi nevyhnu.
Víš, co to znamená.
Pojďme se s Eun-u někam bavit.
Zase jsi dojatý. Tohle je fakt lehké.
Díky bohu.
Jsem zamilovaná.